Denna film blev till under en lycklig stjärna.
La Fourche.
Kl. 14.07
Saint-Lazare.
Kl. 14.07
Champs-Elysées-Clemenceau.
Varenne.
God dag.
God dag, jag har bokat ett rum. Sophie Baroud.
- God dag. - Jag har bokat ett rum. Sophie Baroud.
Kl. 14.30
Esplanade de la Défense.
Avstigning sker på vänster sida.
Esplanade de la Défense.
God dag. Jag har ett möte med ministern.
- Fråga i receptionen. - Tack.
Kl. 15.15
- Vad händer? - Det funkar fan inte.
- Försök göra det långsamt. - Det funkar inte, sa jag ju.
Det är Fred vid entré 4. Öppna N7. Det är ett bud.
- Jag säger till när du kan låsa. - Ska dörren stå olåst?
- Ja, en kort stund. - Var på din vakt.
- Visst. Klart slut. - Uppfattat.
- Kan jag få ert kreditkort? - Ja, självklart.
Tack.
- Är det nåt problem? - Nej då. Jag kommer strax.
Kl. 15.15
Vill ni betala med det här kortet?
- Nej, kontant. - Ni har inte skrivit på baktill.
Kl. 15.30
Jag tar trappan.
Fan, vad långsam du är.
- Det här är till David. - Okej.
God dag.
Kl. 15.30
Monsieur Devaux? Hade ni tid 15.30?
- Följ med mig. - Tack.
Hur går det på Sciences Po då?
Jag är på första året på mastern, så om två år är jag klar på ENA.
Jättebra. Vad läser du just nu?
- Offentlig rätt. - Aj då.
Det är okej, det är inte för svårt.
- Vem är din lärare? - Jean-Bernard Auby.
Han är jättebra.
- Du har varit här förut, va? - Två gånger.
Då visar jag dig inte runt. Hur är det med din pappa då?
Kl. 16.18
Var är du?
Bänken på torget
- Ville du nåt? - Mamma vill prata med dig.
Hon hade hittat nåt i din dator. Hon började gråta och skrika.
- Började hon gråta? - Ja. Och slå i väggen.
Varför rotar hon i mina grejer?
- Vad har du i din dator? - Bara skit till skolan.
- Vad? - Inget.
- Säg det nu. - Jag måste hem först, sen drar vi.
- Kan du inte sjunga för oss, Yacine? - Nej. Jag är ingen clown.
Han är ingen clown.
Om en timme måste jag till jobbet.
Har de inte kallat in mig om en timme så går jag.
Du är fan inte klok.
Du kommer ha så jävla tråkigt i den där p-källaren på nätterna.
Hellre det än en chef som hela tiden är på mig.
- Hur många behöver de? - Ingen aning.
- Söker ni jobb, båda två? - Nej, bara han. Jag har jobb.
- Har du varit arbetslös länge? - Runt ett år.
Ett år? Jävlar. Söker du på allvar?
Varenda dag, men det finns inga jobb.
- Har du varit arbetslös länge? - Nej, inte så länge.
- Får man besked med en gång? - Jag tror inte det.
Men de ringer nog rätt snabbt.
- Har du gjort det här förut? - Nej, det är första gången.
- Har du? - Nej.
- Vad jobbar du med? - På restaurang.
Jobbskapande i små och mellanstora företag
HSBC skär ner och nästan 50000 får gå
- God dag. Är ni kund här? - Ja.
Kan jag få ert kontonummer?
Jag kan det inte utantill. Jag ska bara sätta in en check.
Kan ni hålla upp en legitimation för kameran?
Jag har inget leg på mig, men jag har konto här.
- Ert namn, tack. - Devaux.
- Förnamn? - André.
- Födelsedatum? - 17 september 1992.
- Er adress? - Rue du Bac 64, men...
Skynda på, jag har cellskräck. Kan ni inte släppa in mig?
Vi har nya säkerhetsregler.
"Situationen påminner om Chile på 1970-talet"-
- "då Nixon lät Allende störtas för att slippa oro på USA:s bakgård."
"Få ekonomin att skrika, sa Nixon, och sen kom Pinochets stridsvagnar."
"Den tysta kuppen i Grekland använde modernare verktyg."
- Hjälper du mig? - Ja, jag är klar.
Du kan se här. Det är alla ämnen från i fjol.
I historia har du fyra timmar för att skriva en uppsats.
Tre ämnen om 1900-talet. I fjol var det:
"Ekonomisk tillväxt, globalisering och sociala förändringar sen 1850."
"Krig och totalitarism sen 1900" och "Frankrike vid sekelskiftet."
- Vad skrev du om? - Totalitarism, som jag hade läst.
Använd samma mall.
(Del 1: A) Problemformulering. B) Redogör för problemformuleringen.
(Del 2: C) Du utvecklar ämnet för att definiera gränserna.
(D) Din slutsats.
Du kan krydda med en utmanande teori. Eventuellt nåt politisk inkorrekt.
Även om de inte gillar det så vill de ha en diskussion.
Vad var din teori?
Att 1900-talet visade-
- att "den perfekta demokratin" skapade sin egen fiende.
Och att den måste bedömas utifrån sina fiender, inte de resultat som...
Jag fattar ingenting.
Man kan säga att civilisation skapar villkoren för civilisationens fall.
- Jag söker inte in. - När du kommit in är det häftigt.
Häftigt? Alltså, ärligt talat... Det här stället dödar allt tänkande.
- Du kan tänka självständigt där. - Vi slutar båda som våra pappor.
- Är de lika? - Snacka om.
- Och jag är lik min? - Du är aldrig i skolan.
Det är sant.
- Tack, Yacine. - Varsågod.
Varsågod.
Vad händer historiskt efter förfall?
- Återfödelse. - Och om återfödelsen är döden?
Hej.
- David.-André. - Hej.
Han söker också till Sciences Po.
- Vill du ha nåt att dricka? - Nej tack.
- Bor du här i närheten? - Nej, i Aubervilliers.
Okej.
Alla tror att kolonnen på Bastiljen- torget restes för revolutionen.
- Men den uppfördes först 1830. - Jaså?
"Den gyllene statyn högst upp på kolonnen symboliserar frihet."
"Den 27, 28 och 29 juli 1830 störtade Parisborna Karl X."
"Senare på året lät regeringen uppföra en bronsstaty"-
- "till minne av offren från de tre dagarna."
"Vid invigningen flyttades offrens jordiska kvarlevor."
"Berlioz skrev musiken till tilldragelsen."
"'Symphonie funèbre et triomphale' dirigerades utomhus av Berlioz"-
- "och han ledde paraden som slutade på Bastiljentorget."
- Du gillar att kyssa mig här. - Ja.
Kl. 16.18
Ja?
Lycka till med allt. Hälsa din pappa.
Vi kanske ses på din praktik.
Tack. Ha en bra dag.
Svara inte.
Kl. 16.20 okänt nummer
- Jag tar denna våning. Du tar plan 29. - Vänta.
- Vi håller ihop. - Vi sa plan 28 och plan 29.
Gå upp. Gå upp nu!
Sarah?
Kl. 16.50
samma här
- Vad heter det? - Semtex.
Utvecklat på 60-talet i Jugoslavien. Det tillverkas inte längre.
Det finns 40000 ton kvar i världen.
Det kan förvaras i åratal. Det var det de gjorde i Libyen.
Var kommer det här ifrån?
Från ett inbrott hos civilförsvaret i en förort till Lyon. De tog 30 kilo.
- Hur mycket är det här? - Runt 250 gram.
Jag har totalt fyra kilo.
Men 250 gram räcker för att spränga ett plan.
- Är du okej? - Ja.
Ta en vodka.
Kan jag sova här i natt? Jag vill inte åka hem.
Visst.
Signera bara på baksidan. Du behöver ingen kod.
Det är för att säkra rummet. Betala kontant. Det blir 300-400 euro.
- 400 euro för en natt? Det är dyrt. - Ja.
Jag kan köpa mycket för det.
- Jag skojar bara. - Kranen då?
Greg kommer med den runt kl. 15.30. När Sabrina kommer står den där.
Den röda. Ta den röda.
Du är död.
- Vad gör vi med den sista Semtexen? - Omar gömmer det på lagret.
Då får vi lätt tag på det om nåt skulle gå snett.
- När träffas vi? - Precis efter.
Klockan sju. Inga telefonsamtal. Ni dumpar alla era telefoner. Okej?
Vi går direkt till varuhuset.
Det är fortfarande öppet vid sju. Vi försvinner i mängden.
Kom igen.
Jag har... jag har bokat ett rum. Sophie Baroud.
Du är för stressad. Du måste vara coolare.
Backa lite och gå sen fram till mig.
Jag har bokat ett rum. Sophie Baroud.
En gång till. Säg det som om du har övat dig.
- Är det inte bra? - Nej.
Se mig i ögonen som om du är van att göra det.
Det är säkrast. Om vi åker hem vet vi inte om vi har identifierats.
Det blir vi inte, men man vet aldrig. Om allt går bra åker vi hem kl. 6.
- Omar fixar vakterna och larmet. - Hur?
Det är lätt. Det finns 60 kameror som är kopplade till vaktrummet.
Jag har bokat ett rum.
Om vi stänger av alla kommer polisen. Därför låter vi fem av dem vara igång.
De andra kamerorna fortsätter filma, men bara i vaktrummet.
- Är det helt säkert? - Jag kan systemet utan och innan.
- Jag har bokat. Sophie Baroud. - Det var bättre.
- Se mig i ögonen och låt säker. - Ska jag fixera blicken?
Jag täcker er från höghuset. Även med tomma våningar kan det vara folk där.
Kan man röka den?
Sarah?
Kl. 16.50
Stilla! Stilla.
Jag är också vakt. Jag lägger ner min pistol och går.
- Stilla, sa jag. - Vi känner varann. Jag är också vakt.
Stilla, annars skjuter jag!
- Monsieur Devaux. - Just det. Tack. Adjö.
- Ha en bra dag. - Tack.
Är du okej? Jag såg dig inte. Är du okej?
Kl. 19.15
Kl. 19.16
Kl. 19.15
Kl. 19.53
- Adjö och tack. - Den här vägen, mitt herrskap.
Fortsätt gå, mademoiselle.
Var snälla och fortsätt mot utgången.
Fortsätt, mademoiselle.
Det är kaos där ute. Jag har ingen täckning.
Det har exploderat i ett höghus och på inrikesministeriet.
- Har det hänt mer? - Det är ingen täckning.
- Hur många döda? - Jag vet inte.
Vi ses efter vår runda. Jag går inte ut.
- Vad gör du? - Dörren var öppen.
Det är lugnt. Kom.
Kl. 20.30.
Fortfarande ingen täckning.
Släck och sätt på nyheterna.
Kusten är klar! Jag är här nere!
- Var det nån som sjabblade? - Allt gick som det skulle.
Ingen blev sedd eller skuggad?
- Omar, är larmet av? - Ja.
- Vakterna? - Allt fixat.
- Har du bundit dem? - Jag hotade dem med pistolen.
Sen satte jag på munkavlar och band dem.
Du kan vara lugn. Du kan lita på mig.
Undvik lampavdelningen. Kameror och sensorer är på där.
Gå inte dit.
- Vaktbytet då? - Vi låter dem jobba.
Vaktrummet används bara på kvällen. Och städarna går aldrig in dit.
- Och ingen kan se oss, Omar? - Det här är inte ut mot gatan.
- Konstigt att man inte hör nåt. - Vad menar du?
- Man hör inget utifrån. - Det gör man aldrig här.
Vi saknar Fred och Greg.
Fred är död. Han blev skjuten i höghuset.
- Hur blev han skjuten? - Jag såg det inte.
Jag var i korridoren och hörde skott. Jag vet inte vem som sköt på vem.
Sen kom det en vakt till. Fred försökte snacka sig ur det.
Men killen sköt honom ändå.
Och varför är inte Greg här?
Det vet jag inte, men Fred är i alla fall död.
- Såg du Fred bli skjuten? - Nej, men jag hörde det.
Du hörde det? Det var kanske inte han som dog.
Jag mår inte bra.
- Vad är det då? - Det gör ont.
- Jag vill spy. - Drick eller ät nåt.
Jag tror att min arm är bruten.
Jag blev påkörd av en bil och har skitont i armen.
- Har du ont nån annanstans? - Här.
Vi hittar nåt till dig.
Kom.
- Hur blev du påkörd? - Jag gick över utan att se mig för.
- Vad gjorde du när det hade hänt? - Inget. Jag reste mig upp och stack.
- Ingen följde efter dig? - Nej, jag sprang iväg fort.
Kom.
Får jag se? Okej.
Kan du röra den? Nej, den är inte bruten.
Den har bara fått en rejäl smäll.
- Vad gör vi nu? Jag har glömt det. - Vi stannar här.
Det kommer vara helt galet där ute. Vi går ut först i morgon kväll.
Om allt är okej då så sticker vi hem. Har alla dumpat sina telefoner?
Även nya utan abonnemang är farliga. Okej?
- Var är lådan, Omar? - På lagret.
Visa mig.
Vad hände?
Vi sprängde allt.
- Var var du när det smällde? - Jag hörde inget.
Jag stack hit så fort jag kunde.
- Här. - Då har vi det om nåt går snett.
Om ingen har sjabblat eller blivit sedd så går det inte snett.
Får jag titta på din pistol?
- Är din telefon av? - Nej, de måste kunna få tag på mig.
- Sa du till mamma att du inte kommer? - Jag sa att jag sover hos Mika.
- Och du? - Hos Katia.
- Jag klantade mig med kortet. - Hur då?
När jag gav tjejen kortet så gick hon in på kontoret.
Det var min namnteckning som saknades, så vad gjorde hon på kontoret?
Jag tror att subban angav mig.
Det är bara ett plastkort med ett falskt namn.
De har inte dina fingeravtryck, så du behöver inte oroa dig.
Jag vet inte.
- Den här tystnaden är läskig. - Det måste vara ljudisolerat här.
- Tror du att vi kan röka? - Nej, de måste ha rökvarnare.
- Det är jättestort här. - Ja, helt galet.
- Vi skulle ha sprängt här också. - Skumt att bara gå runt här.
- Vad vill du göra? - Jag vet inte. Vad är klockan?
Hon är tio.
Var är vi? Jag måste röra på mig.
Vänta. Jag följer med dig.
Är ni här?
Är det nån här?
Omar! Syns det om du tänder?
Nej, här finns inga fönster.
Folk måste bli galna av att jobba här.
Kan du starta rulltrappan också? Tack.
Jag klarar inte att ha på mig det här mer.
Titta inte när jag byter om. Gå. Gå nu.
- Vad gör du med knivarna? - Man vet aldrig.
Hur ska Greg komma in?
Han löser det.
Var försiktig.
- Vad var det? - Jag hade sönder nåt.
Var försiktig!
Är ni där?
Tror du att vi dödade många?
Vi försökte undvika det. Tänk inte på det.
Vi vet ingenting. Det är konstigt.
Det är samma som jag använder.
- Varför gör du det där? - Det är lugnt. Är du rädd?
Nej, jag är inte rädd.
Men jag trodde aldrig att jag kunde göra nåt sånt.
- Du är vacker. - Hitta kläder åt dig själv där uppe.
- Inte för högt. - Det är lugnt.
- Du är stilig. - Tack.
- Kan vi sätta på de här? - Ja, det borde gå.
Jag ska kolla.
- Är de på? - Nej.
Vänta lite.
- Nu då? - Ja.
Häftigt att se det i verkligheten.
ATTACKER PÅ FLERA STÄLLEN SAMTIDIGT I PARIS
HÖGSTA LARMBEREDSKAP
Vad är det där?
- Vad då? - Musiken.
Willow Smith.
Hon var tio år när hon sjöng den. Har du sett videon? Helt sjukt bra.
Det skiter jag i. Lyssna på ljudet. Visst är det grymt?
Jag är fan inlåst!
Fortfarande ingen täckning.
Hittar inte städerskorna killarna i vaktrummet?
- Nej, de går inte in dit. - Undrar de inte var de är då?
Jag är ju där. Och folk bryr sig inte ett skit om varandra här.
- Kan jag röka? - Nej, du utlöser rökvarnarna.
- Var hittade du det? - På leksaksavdelningen.
- Den här då? - Det är Omars.
- Är du säker på att den är äkta? - Ja.
Inga dumheter, okej?
Dumheter? De andra ränner runt och spelar musik och tar kläder.
Det är för jävligt.
Kl. 22.40
Vi lägger tillbaka allt.
De här då?
- Vad är det efter herravdelningen? - Vi har inte varit där.
- God kväll. Är allt bra? - Ja, allt är bra.
Vad händer?
Det är panik. Bomber. Men jag vet inte var.
- Vill ni komma in? - Vart då?
- I varuhuset. Det är öppet i kväll. - Varför? Vad gör ni där inne?
Min pappa äger varuhuset, så jag fick bjuda in lite vänner.
- Det finns gott om dricka. Gott vin. - Jag vet inte riktigt.
- Vad heter ni? - Jean-Claude.
- Jean-Claude... - Jag väntar på min fru.
Kom in när er fru kommer då. Jag lämnar dörren på glänt.
Var är ni?
- Var är de andra? - De ser på tv.
Är du okej?
Jävla as.
Det är en mardrömsdag. Förut hörde vi presidentens uttalande.
I ett kort intensivt tal talade han flera gånger om "skräck".
Han lovade att man kommer att sätta in obegränsade resurser.
Nära Louvren startade en explosion i eftermiddags en brand som nu...
- Stäng av. - Nej, vi måste se om nån dog.
Jo, stäng av. Det är bara skitprat. Det var nödvändigt.
Och gå inte ut på nätet hemma. Det kommer att vara skitkommentarer.
Nu är det täckning.
Attacken kan ha ett samband med de andra-
-men vara utförd av andra.
- Det är inte mycket på Facebook. - Byt vänner och stäng av den här.
- Vi skulle ha sprängt Facebook. - Och arbetsgivarföreningen.
Prova den här.
Jag är redo att dö. Efter min död ska det göras en obduktion-
-för att se om jag är psykiskt sjuk.
- Vad gör vi? - Jag vet inte.
- Vad är klockan? - Kvart över tolv.
Då måste vi vänta tio timmar till.
Jag går ut och röker.
Asgrymt! Vill du prova?
Ursäkta. Vad ni vad klockan är?
Nej, tyvärr.
Vet ni nåt? Jag har inte följt med riktigt.
Bara att flera bomber small samtidigt och att det har brunnit.
Det verkar lugnare nu.
Somliga är helt till sig, men sen ser man andra gråta-
-och säga att det är krig.
Men jag tror att det är slut nu.
- Vet man mer om vilka det var? - De säger att de ska hitta dem.
Ingen har tagit på sig ansvaret. Premiärministern sa att de har spår.
Mer sa han inte. Men han sa att det kanske inte är utlänningar.
Men ärligt talat...
Vad?
- Det var oundvikligt, va? - Jo, det var det väl.
Jo, det var verkligen oundvikligt och nu har det hänt.
Stilla! Stilla.
Jag är också vakt. Jag lägger ner min pistol och går.
- Stilla, sa jag. - Vi känner varann. Jag är också vakt.
Stilla, annars skjuter jag!
Jag är sjukt hungrig.
- Har du en euro? - De ligger i mina byxor.
Har du en euro?
- Jag var rädd att du inte skulle komma. - Jag sa ju att jag skulle göra det.
Jag skulle bara längst ner i trappan.
Det var faktiskt lätt.
Vänd dig om.
- Va? - Jag sminkar dig.
Sitt stilla nu.
Min snygge krigare.
- Är inte jag en krigare? - Det är din tur sen.-Du är snygg.
- Ska du göra nåt i morgon kväll? - Jag lovade mamma att komma hem.
- Du? - Jag vet inte.
- Var har du varit? - Ingenstans.
Han kan ändå inte komma in. Alla dörrar är låsta. Sluta oroa dig.
Det stressar mig att jag inte vet var han är.
- Han är kanske död eller tjallar nu. - Vad menar du?
- Vad är klockan? - Halv två.
- Ska du inte äta? - Nej.
Är du inte hungrig? Vad är det då?
Ingenting. Jag blev plötsligt bara lite trött.
För Fred.
För Fred!
Och för oss!
Jag vill inte ha nåt bråk.
Vi blev tillsagda att bara gå in.
Hon blev bara förvånad över att se er. Det finns mat och dryck.
Se bara till att ingen ser er när ni går ut igen. Okej?
- Vet du överhuvudtaget vad du gör? - Ja, det vet jag.
De äter lite och sen ser vi dem aldrig mer.
Tror du att de anmäler oss? De är hemlösa.
Du är inte riktigt klok. Det är helt galet.
Se dig omkring, Yacine, innan du brusar upp så där.
Du är galen.
Släpp dem inte ur sikte om inte nån annan tar över.
- Annars skjuter vi dem. - Håll käften, din dumme jävel.
Kl. 02.15
Vad är klockan?
- David, jag börjar bli nervös. - På grund av dem?
Jag vet inte, men...
Det är tanken på att komma ut och se allting i morgon.
Var inte rädd, min älskling.
Kom.
Kl. 03.30
- Vi kommer alla att dö. - Nej då.
Det kommer vi. En polis såg mig på kranen.
Han såg allting. Han hittar mig och så dör vi allihop.
FÖRSKANSADE MITT I PARIS
André?
André! Kom och titta.
Man vet ännu inte hur många terroristerna är och vilka de är.
Inrikesministern och presidenten sitter fortfarande i krismöte...
- Hur gick det här till? - Jag vet inte.
- Vänta med att säga det till de andra. - Varför?
De kommer att få panik. Polisen går inte in utan vidare.
De vet inte om vi har placerat ut bomber eller har gisslan.
Vi håller oss lugna.
Jag apterade aldrig min bomb. Jag gick utan att göra det.
Så synd.
- Vart ska du? - Till lagret.
Är allt okej, Omar?
Bra ljud, va?
- Har ni sett nyheterna? - Ja, det var inget speciellt.
Vakna.
- Jag somnade. - Ta på dig din klänning.
- Vad är det? - Ingenting.
Vill du ha en brudklänning? Bara ta en.
- Jag bryr mig inte. - Kom.
- Vad är det, David? - Ingenting.
Vänta här på mig.
- Är allt okej? - Ja, jag lägger resten mitt emot.
- Behöver du hjälp? - Nej.
Prata med de andra. Vi förhandlar med det här.
- Vill du bada med mig? - Nej tack.
- Tror du att vi åker fast? - Det är omöjligt. Jag bryr mig inte.
- Gör du inte? - Nej.
Vi gjorde nåt galet som ingen har gjort förut.
Inser du det? Ingenting blir sig likt igen.
Vet du om en sak? Vi kommer till himlen.
Inte bara jag. Du och alla de andra också.
- Vad dricker du? - Konjak.
Jag får smaka.
Vår historielärare berättade en helt galen historia för oss.
Under Iran/Irak-kriget använde Iran barn och gamlingar för att röja minor.
De skickade ut dem som spejare. De lovade att de kom till himlen.
Så barnen gick ut för att röja minor och många sprängdes.
- Är de i himlen? - Nej. Du ska få höra det sjukaste.
Innan de använde barn skickade de åsnor, men åsnorna vägrade att gå.
Så de skickade barn i stället.
Ja.
Ge mig din telefon.
- Vem ska du ringa? - Skit i det.
Hej, mamma, det är jag. Ja, det är tidigt, men jag måste säga en sak.
Garageporten krånglar fortfarande och jag är rädd att du blir inlåst.
Se till att få den lagad. Okej?
Jag kommer på lunch på söndag. Se bara till att inte låsa in dig.
Puss, puss, mamma. Vi ses på söndag. Jag älskar dig.
Vad gör de andra?
- Kom och bada med mig. - Jag vill ju inte. Var är Mika?
Jag vet inte.
Mika?
Greg, för helvete.
Vad är klockan?
Hon är fyra.
- Var fan har du varit? - Jag stack.
Jag sprang och sprang.
När jag lämnade killens kontor och kom ner på gatan-
- hade jag i förvirringen glömt att gömma pistolen.
Jag glömde fan att gömma den. Jag hade pistolen i handen.
Jag började springa som en galning.
Jag tänkte: "Du kommer inte in i varuhuset. Det är för sent."
"Du kommer inte in i varuhuset." Sen slutade jag springa.
Jag bara stod där på trottoaren.
Och så sköt jag skallen av mig i stället för att hamna i fängelse.
Hade inte du gjort det? Säg sanningen.
Hade inte du gjort det?
Va, Mika? Hade inte du gjort det?
Puss, puss, mamma. Vi ses på söndag. Jag älskar dig.
- Jag hade en hemsk mardröm. - Vill du se en riktig mardröm?
...vilket gör polisens insats ännu mer grannlaga och invecklad.
På order från inrikesministern sänder vi nu bara från studion.
De här bilderna visas först igen efter polisens operation.
Vad kommer att hända nu? Hur ska polisen bära sig åt?
Målen tyder på att det inte är terrorister, utan statsfiender.
Officiellt betyder det att man inte behöver förhandla med dem.
Kan du sätta på musik överallt? Gör det då.
Jag knullar dig.
- Vad gör du? - Vi har Semtex, men inga detonatorer.
Vi har Semtex, men inga detonatorer. Vi räknade inte med att använda det.
Ta med nåt och hitta en utgång.
Njuter du?
Vad är klockan?
Det är dags för kaffe och rostat bröd med smör.
Sarah?
- Det är slut. - Vad är slut?
Det är slut, säger jag ju.
Jag älskar dig.
- Var fan har du varit? - Jag är här.
- Du gillar det här, va? - Ja, jag älskar det.
- Vart ska du? - Jag ska hitta kaffe.
Oss emellan... Visst är det här en häftig look?
Fantastisk.
- Du gillar det här, va? - Ja, jag älskar det.
Jag såg alltid på det som barn.
- Vart ska du? - Jag ska hitta kaffe.
Oss emellan... Visst är det här en häftig look?
Fantastisk.
Polis! Släpp vapnet!
Jag kommer att dö.
Vad gör vi?
- Vad fan ska vi göra? - Ingen aning.
Jag har den här.
- Ta pistolen och ge mig kniven. - Vart ska du?
Jag band inte vakterna. Jag dödade dem.
- Varför gjorde du det? - Jag vet inte.
Hej då.
På tre springer vi mot trappan. Okej?
Du springer först. Men vänta lite.
Vänta.
Är du beredd?
Ett... två...
Himlen.
Hjälp mig.
Hjälp mig!
Hjälp mig.
För Anna
Text: Thomas Jansson Oneliner